Превод: machocka Редакция: VastoLorde96
Нали не мислиш да се присъединиш към Доларите?
Моля?!
Защо главата ми е на чуждо тяло? - Може да е намерила пресен труп.
Нямам търпение!
Според теб какво ще стане, ако полицията ни надуши?
Не ми пука дали е мъртва, или не. Убийте я на място.
МУАХАХАХА!
Бюджетът ми този месец е доста малък.
Остана да купя кухненска гъба... - Благодарим ви.
Черният мотор!
Трябва да е някъде тук!
Съжалявам... Добре ли си?
Ти си... - Помогни ми!
Моля те!
Черният мотор! - Какво е това? Много яко!
Може ли да снимаме? - Невероятно! Снимката е дива!
Епизод 10 ПЪРВИЯТ И ЕДИНСТВЕН
Сблъскал си се с красиво момиче, преследвано от някакъв с мотор.
Тя си е изгубила паметта и е заспала, докато дойда до тук.
И искаш да повярвам в този толкова нереален сън?
Истина е, какво да направя... - Ще е добре,
ако заради това закъснееш сутринта.
И още по-добре, ако се премести в нашето училище.
А ако е принцеса и твоя приятелка от детството, ще е направо перфектно.
Забеляза ли наблягането на "по-добро" и "приятелка"?
Шегата е още по-лоша, ако трябва да я обясняваш.
Изгубила си е паметта, а не мога да се обадя в полицията.
Не знам какво да правя.
Можем само да видим какво ще стане.
Ще изчакаме до утре и ще я разпитаме на сутринта.
Добре. - До утре.
Благодаря, че дойде толкова късно.
Черният моторист може да е запомнил лицето ми.
Черният моторист от градската легенда...
Защо го направих свой враг?
Мразех нормалните неща.
Исках да живея различен живот.
Може би тези чувства ме подтикнаха да се забъркам с това момиче.
Има само едно нещо, което Кида не знае.
За белега на врата й. Сякаш главата й е била отрязана
и сложена отново.
Здрасти, Микадо! Какво прави спящата красавица в апартамента ти?
Кида, тихо бе!
За каква красавица викаш? - Обичам да слушам такива неща.
Микадо се е сблъскал с момиче с амнезия, преследвано от лош човек...
И сега живее с една сладка девойка!
Просто някакъв сън на Киригамине. - Ама... Казвам се Рюгамине.
Никой няма да повярва, така че няма проблем.
Впрочем какво й има на момичето? - Като излязох, още спеше.
Взима си дозата сън за красота. Е, да говорим направо по работа.
Каква работа? - Това правех през обедната почивка,
трябваше да си изям обяда след четвъртия час.
"Кой е в Доларите"? - Това е доста популярно в моя клас.
Всичко около Доларите е мистерия. Ако някой ученик ти прилича на такъв,
който може да е от Доларите, гласуваш за него.
Сякаш има истински консенсус.
Защото можеш да гласуваш за много хора.
Такигучи от клас 1-Д има само един глас.
Забелязал си? Кой е гласувал за него?
Никой друг освен мен, Кида Масаоми.
Моят клас има физическо заедно с неговия
и съм сигурен, че е от Доларите.
Защо мислиш така? - Интуиция.
А сега ще проверя дали съм прав. - Чакай!
Извинете! Такигучи Рио тук ли е?
Не, няма го. - Дали е в столовата?
Не знам. Може да е на покрива. Често ходи там.
Рио сигурно си пафка там. - Не трябва ли да го оставиш сам?
Горе може да има много страшни хора. - Това беше шега.
Пушещи на покрива в обедната почивка може да видиш само в някоя манга.
Но се съмнявам да ти каже истината, ако го питаш "Ти от Доларите ли си?".
Остави това на мен. Имам идея.
Той... пуши...
Хей, Такигучи! Йо! - Здрасти.
Пишеш песни? - А, да...
К'во става? Трябвам ли ти за нещо? - Искам да те питам нещо.
Давай. - Ти от Доларите ли си?
Кида, какво... - Да, от тях съм.
Знаех си. Просто бях сигурен.
Видя ли? Интуицията ми е 100% точна.
Това е мой приятел от детството. - Аз съм Рюгамине Микадо.
Значи ти си онзи известният. - Известен?
Името ти.
Искаш ли? - Благодаря.
Мерси.
Такигучи... Защо се присъедини към Доларите?
Не знам как точно да отговоря на този въпрос.
Мисля, че беше преди 6 месеца. Получих покана от някакъв непознат.
Пишеше: "Доларите нямат правила, нито ограничения."
Първо реших, че няма начин такава група да съществува,
но после си помислих, че би било интересно, ако съществува.
Не обичам да давам или да получавам заповеди.
Е, каква група са?
Предполагам, че са "безцветни". - Безцветни?
Да, не се опитват да съберат повече хора с еднакъв цвят,
нито пък имат властта на Жълтите кърпи или Сините квадрати.
Кои са Сините квадрати? - От доста време са в цветните банди.
Не знам много за тях, но е имало някакъв инцидент и са се разпаднали.
Кида? - Такигучи, значи харесваш Доларите?
Да. - Срещаш ли се с другите членове?
Знаем си само прякорите, така че...
Но съм срещал няколко. На работа и из града.
Но винаги беше случайно. Просто разбираш, че са членове.
Какви хора са? - Всякакви. Трябва да ги попитате,
както попитахте мен. Сигурен съм, че повечето ще ви отговорят.
Проклятие. - Чао!
След като разбрах, че Такигучи е истински Долар,
реших да не казвам на никого.
Помислих си, че не би искал да се вдига голяма врява.
Мисля, че само хората, които питат, трябва да знаят.
Поклон.
Край на срещата на представителите на класовете.
Дали Кида все още се занимава с дисциплинарния комитет?
Сигурно скоро ще свърши.
Харима Мика - момиче, което е преследвало Ягири Сейджи,
я няма от деня преди церемонията за откриването.
Нещо ново за местоположението на Харима?
Не, нищо.
Рюгамине! Кида каза да си ходите без него.
Защо се бави?
В момента е в разгорещен дебат с дисциплинарния комитет. Чао.
Ами... Ще тръгваме ли? - Добре.
Чудя се какъв ли е дебатът...
Сигурно е за дрехите или прическите. - Микадо!
После ще ми кажеш за онази красавица! Някой път ме запознай с нея!
Мамка му! Чао!
Момичето, за което говори, е французойка,
която срещнахме в руския суши ресторант и...
И има пиърсинг на носа!
Та сигурно затова спори Кида - за пиърсингите!
Всъщност отдавна знам за теб, Рюгамине.
Когато минах приемните изпити,
на бюрото на рецепцията имаше списък.
Реших, че името ти е готино и видях, че някой вече го е проверил.
А сега сме представители на класа... - Чакай малко.
Това не е ли като историята на Харима Мика и Ягири Сейджи?
Не искам преследвачка! Или искам? Доста е сладка.
Не, чакай, не е така! Ако стане нещо...
Тя ще ме наръга!
Огън! - Може да бъда убит!
А може и да вземе родителите ми за заложници!
Но ако има добър характер, няма значение дали е преследвачка...
Чакай бе, преследвачите нямат добри характери!
Пошегувах се. Няма да ти е приятно, ако някоя като мен те преследва.
Не... - Не се тревожи.
Не съм преследвачка. - Не... аз... такова...
Съжалявам. - Не, аз те дразнех.
Моля те, не се извинявай.
Е...
Дано се сработим добре! - И аз това искам.
Такеши, това е той! Той е!
Как така "той"? Не говори за мен, нали?
За теб говоря бе! За теб! Защо ни игнорираш?!
Ами... Коя си ти?
Благодарение на твоя приятел, трябваше да си купя нов телефон!
Не те разбирам за какво ми говориш...
Значи си приятел на тоя, дето е счупил телефона на приятелката ми, а?
Е, не бих го нарекъл мой приятел... - А какъв ти е тогава?
Родител? Настойник? - Предложенията ти са малко...
Да ме поучаваш ли се опитваш?
Искаш ли да те науча как да се държиш към по-големите...
Колко похвално от моя страна да кажа, че не ми е хоби да удрям момичета.
Ще ми се да си ми гадже, но съжалявам. Не си мой тип.
Прибирай се!
Ужасен си! - Чао-чао!
Е, Рюгамине Микадо,
криех се зад портите, защото исках да те видя.
Имам работа с теб. Впрочем...
Защо черният ездач е тук?
Търси момичето!
Забравих! Съжалявам, но бързам!
До скоро, Сонохара.
Сякаш имам кошмар.
Е, тези ще ме последват дори до апартамента ми.
И тогава... - Помогни ми!
Ами... Е...
Ако искате да говорим, нека да го направим тук.
Моят ред може да почака. Ало?
Искам да те попитам нещо. - Какво?
Ще ме изслуша?
Ами... Коя си ти?
Търся дъщерята на един роднина.
Вчера я намерих, но избяга без причина.
Изобщо не може да лъже...
Съжалявам, но не ти вярвам.
Какво знаеш за мен?
Ти си нещо като градска легенда...
Караш мотор без светлини, който не издава никакъв звук...
И... Има слухове, че нямаш глава.
Вярваш ли им?
Може ли да погледна в каската?
Не мислех, че мога да попитам това. - Обещай, че няма да изкрещиш.
Но имах чувството, че чакам това от дълго време...
За този момент.
Все още не мога да опиша начина, по който се почувствах в онзи момент.
Вътрешно продължавах да си повтарям "Знаех си! Знаех си!".
Много ти благодаря.
След това черният ездач ми разказа
за истинската причина, поради която е гонела момичето.
Била дулахан на име Селти...
Дошла в Япония, за да търси изгубената си глава...
А момичето с белег на врата има като нейното лице.
По принцип всяка част от тази история би била нереална.
Но странното е, че повярвах на всяка нейна дума.
Ти приятел ли си й? - Не, срещнахме се вчера.
Питах я някои неща, но... Явно си е изгубила паметта.
Селти?
Ще ми позволиш ли да я видя?
Сигурно защото изведнъж си я подгонила,
сега се е уплашила от теб.
Задължително трябва да я видя!
Ще ми помогнеш ли да изясним това недоразумение?
Добре.
Плодовото мляко следобед е супер.
Това развитие е знак, че Бирибири ще бъде героинята!
Сигурна съм, че героинята ще е принцеса богиня!
Хей!
Какво правиш бе?! - Копелетата... ни замериха с камъче!
Хвърлиха камъче по колата ми!
Успокой се, Тогуса! - Няма да им се размине!
Светофарът свети червено! Червено! Червено!
Моля те да ме изчакаш тук. Ще й обясня всичко.
Селти, когато те види, не искам да си помисли, че съм я предал.
Разбирам.
Доста предпазливо хлапе е.
За първи път чувам името ти.
Не знаех, че си от чужбина. - Лъжец.
Ако пак хвърлиш камъче по коня ми, няма да ти се размине.
Значи това е кон?
Обаче... Той не се ли бави малко?
Защо има почистващ екип при толкова стар апартамент?
Да не би...
Затова искаме да знаем къде е отишло момичето,
което беше с теб. - Косъмът, който намерих,
е от момиче, нали? - Наистина не знам!
Моля ви... Моля ви, имайте... - Вече видя лицата ни.
Нищо не може да ни спре да те убием.
Хей, някой идва!
Спасен съм...
Няма нужда да ги гониш. Знам къде отиват. Помня вана.
Сигурно са от фармацевтика Ягири.
Фармацевтика... Ягири? - Да. Те са фирма за заблуда,
която напоследък не се справя добре и ще бъде погълната от друга фирма.
Момиче което е изгубило главата си, дулахан,
изчезнали,
Харима Мика, Ягири Сейджи,
трафик на хора
и Доларите.
Какво ще прави? - Писнало ми беше от обикновеното.
Бях почти сигурен, че е той.
Моля ви. Дори за много малко, моля ви да ми сътрудничите.
Исках да водя по-различен живот от този на обикновените хора.
Тази вечер топката е в моето поле.
Затова... Аз... - Джакпот!
Превод и субтитри: SugoiFanSubs
Писнало ми беше от обикновеното.
Исках да живея живот, различен от на останалите. Не мога да повярвам,
че това простичко желание промени съдбите на толкова хора.
Следващия път: "Изкушаваща промяна"